– Lassan negyven éve régészkedik.
– Makóiként mindig földközelben munkálkodtam, aztán így választottam egyetemet is, de már a régészet igézetében. Bár magyar-történelem szakos tanári diplomám is van, csupán a gyakorló időben tanítottam, azt is Pécsett, az uránvárosi általános iskolában. Szegeden végeztem, de egyetemistaként idejártam gyakorlatra ásatásokra, s végül itt ragadtam.
– Hol kezdte a baranyai munkát?
– Zók-Várhegyen rézkori, bronzkori leleteknél. Az első önálló feladatom pedig az OTP alatti építkezésnél egy római kori kemencéről szólt.
– Mire igazán büszke a több évtizedes ténykedéséből?
– Az avar kori temetők feltárására, leletmentésére.
– Hány ilyen temető van Baranyában?
– Pécsett például Nagyárpád határában és Kertváros területén, a megyében pedig legalább negyvenöt-ötven helyen, Szebénytől Kékesden át Nagypallig. De foglalkoztam az összes népvándorlás kori temetővel is.
– Miről szólt a régészet napja, és az idei tematika, a sötét oldal?
– Szerettük volna az embereknek a régészeti tevékenység technikai részleteit és valódi tartalmát megmutatni. A sötét oldal kapcsán pedig a sírrablásoktól a felfedezőket érő „átkokig”, csapdákig sok minden elhangzott. Én a rejtélyek közül a halál megjelenését elemeztem, a temető feltárásokon keresztül az élet visszatükröződését a sírban.
– Mit tudunk az avar ősökről a temetkezésük alapján?
– Hasonló temetőik voltak, mint napjainkban. Továbbá, hogy útravalót tettek a halott mellé, edényben ételt, italt, a férfiak derekára pedig veretekkel telepakolt díszes öveket. Nem véletlen, hogy akkoriban rengeteg sírrablás volt.
– A régész életében az ásatás a középpont?
– Olyannyira, hogy bár az utóbbi tíz évben az autópálya-ásatásokat koordináltam, mégis kint voltam minden nap a terepen. Ezt a munkafázist csak egyszer lehet megcsinálni, és nem hibázhatunk.
– Mit csinál szabadidejében?
– Olvasok, és van egy kiskertem. Emellett két 25 éves teknőst és egy ötesztendős mentett cicát gondozok.
József Attila „felügyelte” tanulmányait
Nagy Erzsébet 1956-ban született Makón. A közeli Rákoson nőtt fel, Makón a József Attila általánosban, majd a költőről elnevezett gimnáziumban végzett, Szegeden a József Attila Tudományegyetemen diplomázott magyar-történelem-régészet szakon. Az egyetemi gyakorlatok nyomán került Pécsre, és itt kezdett régészként is 1980-ban. Közel negyven éve
dolgozik a Janus Pannonius Múzeumban, ennek felében régészeti osztályvezető volt. Két gyermeke van, Eszter (30) Németországban településmérnök, András (25) Budapesten gépészmérnök, most pedig villamosmérnöknek tanul.